I den mörka, mörka skogen... låg ett mörkt, mörkt hus.
Och i det mörka, mörka huset... fanns ett mörkt, mörkt rum.
Och i det mörka, mörka rummet... fanns en mörk, mörk, kvinna.
Och inom den mörka, mörka kvinnan... fanns en mörk, mörk själ.
En själ så mörk... att inget kunde penetrera den.
Vare sig ljus eller kärlek.
En längtan grep henne.
Ett begär hon inte kunde förstå.
Men mörka lustar som vaggats till sömn...
...väcktes snart igen.
Fast hon sökte ljuset var hon skapad för mörkret.
Det var allt hon kände till.
Ett ljus växte inom henne.
Och när tiden kom för att bringa ljuset till mörkret
var även det uppfyllt av mörker.
Hennes skrik av sorg ekade genom den hemsökta luften...
...där hon återvände till den hon fört bakom ljuset.
Men den här gången kände han av ondskan som fött fram henne.
Ur dunkel och dimma...
...steg hon fram.
En ande kommen ur rasande vrede.
Inget ljus, ingen svärta. Inget vitt.
Bara en mörk törst efter rött.
Mörker har ingen plats i ljus.
Så den mörka, mörka kvinnan... störtades tillbaka ut i natten.
Så det tycks som om den sjuka damen som torterades i skogen
fortsatte att leva i mörker.
Så ni som är på andra sidan: Var väldigt försiktiga.
För hon kan vara där i detta nu.
Hon kan gömma sig i de mörkaste hörnen i ditt rum.
Här är Rod Wilson. Välkommen till "Nightmare Radio"
Där skräckhistorierna... aldrig tar slut.
Jag vill påminna er, kära lyssnare, att jag alltid finns här och lyssnar på er.
Jag väntar på att ni ska dela era övernaturliga erfarenheter.
Det här är en väldigt speciell natt, för ett kraftigt åskväder närmar sig.
Ni sitter säkert i era hem och lyssnar på regnet som smattrar mot fönstren.
Och vinden som susar i sprickorna.
I väntan på ett första samtal ska jag dela en berättelse med er.
Jag minns första gången jag såg ett lik.
Det var mormors.
Hon dog ensam i sitt sovrum.
De ringde på ambulans, men det fanns inget att göra.
Jag var åtta år...
...och stod bakom dörren och såg i hemlighet på.
Jag såg min mor kliva fram till mormor och ta nåt ur hennes ficka.
Så la hon det över mormors ögon.
Jag var jätterädd.
Så rädd att jag nästan kissade på mig.
Men när jag lugnade mig och såg närmare efter...
...insåg jag att det var mynt.
Två små mynt på min mormors ögon.
En tid senare frågade jag mamma varför hon hade lagt mynt på mormors ögon.
Och hon berättade.
För länge sen trodde folk
att en flod skilde de levandes från de dödas rike.
För att nå underjorden måste de döda korsa floden Acheron
på en båt som styrdes av en man vid namn Charonte.
Han krävde ett mynt i ersättning.
Sedvänjan med mynten levde vidare i tusentals år.
Och det här påminner mig om en berättelse jag hörde i Australien.
En liten flicka tvingades utföra ett väldigt speciellt och isande arbete.
Du måste släppa den här löjliga fobin.
Döden är vårt levebröd.
Tänk om du dör?
-Vem tar då hand om mig? -Det är därför du måste lära dig.
Vi varnade henne...
Ta in utrustningen, tack.
Hon föll av hästen.
Vi strävar efter att ge en air av liv.
Det blir det enda minne vi får av henne.
Mary.
Mary!
Mary...
Så heter min dotter.
Då sätter vi igång.
-Hur länge sen var det hon gick bort? -Två veckor.
Jag kan inte!
Mary. Det viktigaste av allt är att de ser levande ut.
Min lillflicka... Lillan!
Snälla! Jag sa till henne! Jag sa till henne att inte... Sa till henne!
-Du måste ta över. -Nej, mor, jag kan inte.
Du får tillbaka dockan när du gör som jag säger.
Det viktigaste är att de ser levande ut.
Vi...vi fick inte till det...
Vi ska göra henne vacker.
Hon föll av hästen. Nacken... Hennes nacke...
Hon bröt nacken.
Mary...min lillflicka...
Suddigt.
Jag tänkte bara...
...att hon skulle se mer levande ut.
Hästkräket dödade lillan!
Är det klart?
Hon ser så levande ut.
Och till Alla Hjärtans Dag föreslår man kramdjur
eller korgen som Bill fyller med godis ni valt, blommor eller sidenblommor.
Först till kvarn!
Bill är tillbaka från marknaden och nya varor kommer dagligen.
Glöm inte att Bill's Holidays and Gift Shop har rätt blommor till bröllop,
årsdagar, födelsedagar, patienter samt begravningar.
Bill's finns på 704 East Jackson St. i Marianna.
Kvart över midnatt och jag vill påminna om att ni kan ringa till "Nightmare Radio"
och berätta om era mest gastkramande erfarenheter.
Få se vem vi har här...
Hallå?
Nån där?
Det är en väldigt underlig natt, gott folk.
Fruktansvärda saker kan hända i dag.
Det ligger i luften.
Hallå?
-Hej, Rod... -Oj, vilken sexig röst. Härligt!
-Vad heter du? -Mirna.
Var det du som ringde alldeles nyss?
Nej, det är första gången jag försöker kontakta er.
-Varifrån ringer du? -Minneapolis.
-Och var är du född? -Jag är från Kroatien.
Å, Balkan, väldigt fint. Vad handlar din berättelse om?
Det hände faktiskt inte mig,
men det är ett av de mest underliga och oroande fall jag känner till.
Men det är inte övernaturligt.
Berätta.
Det här hände en tjej från Saint Paul, på 80-talet.
Hon var en ung kvinna som skulle träffa sin drömman.
Hon var väldigt nervös och väldigt pirrig
och hon ville se strålande ut. Du är med, va, Rod?
Hon valde kläder länge och insåg sen att han skulle komma om tio minuter.
Hon tvättade snabbt håret, men hittade inte hårtorken.
Så hon gjorde nåt väldigt, väldigt dumt.
Hon försökte torka håret i mikron.
Med en skruvmejsel slog hon ifrån säkerhetsspärren.
Så stack hon in huvudet i mikron och slog på.
Tro mig, hennes huvud exploderade.
De som hittade henne sa att blodet hade stänkt upp på väggarna.
Det var hjärnsubstans överallt.
Men det är väl en modern myt, va?
Jag betvivlar att nån kan vara korkad nog att göra så.
Alltså...nog kan fåfänga få oss att bete oss korkat...
Och det gäller mig också, jag står inte över sånt.
Ja...jag kan också vara fåfäng ibland.
Det är inget fel. Tycker du att fåfänga är fel?
Det ska ju vara en av de sju dödssynderna.
Jag påminns om en annan berättelse.
Berättelsen om en kvinna som den i din moderna myt.
En väldigt fåfäng kvinna.
Som en dag stötte på nåt hon absolut inte hade väntat sig.
Ska jag berätta?
Ja, tack.
Då får du hänga kvar, för det är precis vad jag strax kommer att göra.
Jag ser att du skilt dig igen.
Så vem var det den här gången? Ännu en "boy-toy"?
Vad spelar det för roll?
Som malar till flamman - män skulle döda för att få vara med en stjärna som du.
Se, alla dina största ögonblick. Där är de!
Los Angeles. New York.
Paris.
Tokyo.
Milano.
Gode Gud... Minns du Milano?
Där var vi inte som bäst.
Jag kan fortfarande höra Adam: "Ni får aldrig mer jobb här", bla bla bla.
Vilken drama queen...
Mitt livs ljuspunkt.
Och efter alla dessa år...
...har du fortfarande en 20-årings hår.
Perfekta toppar.
Och perfekt balanserad pigmentering.
Så...
Vad gör hår så fascinerande?
Det är paradoxen, gumman!
För...hår är ju egentligen...
...dött grejs.
Så...hur kan nåt som är dött...
...vars så fullt av liv?
Det är mjukt.
Fint.
Det har en... obeskrivlig värme, som bara...
...drar in en.
Det är ett slugt och lömskt verktyg för förförelse.
Det kan tända ett vackert förhållande...
Eller ödelägga ett på kortare tid än det tar att dra handen igenom det.
Ja, just det...jag vet.
C'est la Vie!
Fast...
...du har ju haft tur.
Hår som ditt...
...ser man bara...
...ytterst...
...sällan.
Du behövde inte arbeta för det.
Eller förtjäna det.
Du bara...föddes och voilà!
Där var det.
Jag försöker inte antyda att mina...
...extraordinära...originella... styling-färdigheter
spelade nån roll för din snabba karriär.
Men å andra sidan...
...är det svårt att se var du skulle vara i dag om det inte vore för mig.
Visst?
En amerikansk filosof sa en gång:
"De som når större framgång tack vare medfödda färdigheter"...
..."har ingen moralisk rätt till större lycka."
"För"...
..."färdigheterna är värdelösa till dess att samhället värdesätter dem."
Eller enklare uttryckt:
Du har välsignats med enastående hår.
Tack vare denna välsignelse...
...har du levt ett gott liv.
Du har sett ned på vanligt folks enkla små liv.
Övertygad om att du nått framgången för egen maskin.
Aldrig nånsin...
...tänkte du ens på att dela din framgång...
...med, du vet...vanligt folk.
Folk som sliter ihjäl sig på meningslösa skitjobb...
...och i kassa förhållanden.
Men i dag...
...kan du återlösa dig.
Nu när dina tursamma gener inte hjälper dig längre...
För, allvarligt talat, resten av dig har inte lyckats lika bra.
Jag tar inget ifrån dig.
Jag bara...omdistribuerar det som kan samlas in från dig.
Jag ger nån annan...
...vad jag vet kanske bara en nolla...
...en chans att glänsa.
Jag förstår din rädsla.
Det gör jag.
Ingen fara.
Människohår kan tåla tio tons tryck.
Såja.
Som tur är för oss...
...kan skalpen...
...det inte.
SYLVIOS SALONG
100% NATURLIGA HÅRFÖRLÄNGNINGAR
Silvios hårförlängningar är marknadens bästa.
Ingen tvekan om det: Helt naturliga!
Byt inte kanal, för vi är strax tillbaka efter det här...
Dörrhandtaget faller av när vi kör höst- och vinterrea.
Vi börjar på lördag med byxor och kjolar som framhäver figuren: Halva priset.
Klänningar för arbete och fest: Halva priset.
Ungdomskläder: Halva priset.
Mjuka, sköna tröjor: Halva priset. Och, ja, fina smycken: Halva priset.
-Tre, två, ett... -...i vårt höst- och vinterrea.
Hallå?
-Ditt program är skit. -Jaså?
Du får gärna berätta varför. Jag skulle fråga om ditt namn-
-men typer som du brukar vilja dölja sig bakom anonymitet.
Jag har inga problem med att avslöja mitt namn. Jag heter Jules. Jules Keefer.
Och jag kan repetera vad jag just sa: Ditt program är fullt av skit.
Kan du säga varför du tycker då?
Du drar bara berättelser om sånt som inte finns.
Du sitter bara och fyller folks huvuden med nonsens.
-Jag märker att andar inte skrämmer dig. -Självklart inte. Verkligheten är värre.
Där håller jag med dig, Jules.
Det händer saker i vardagen som är helt fruktansvärda.
Mycket värre än nån skräckfilm.
Talesättet stämmer faktiskt: Verkligheten överträffar ofta dikten.
Men mina lyssnare föredrar de andra berättelserna.
Jo, fast dina lyssnare är inte vidare smarta.
Okej, Jules Keefer - vad sägs om det här?
Jag kan väl dra en berättelse ur verkliga livet?
Den mest äkta och isande berättelse du nånsin får höra.
Inga spöken. Inga hemsökta hus.
Bara själva livet.
-Har du hört om fallet Willie Bingham? -Nej.
Jag tänkte väl inte det.
Säkerhetsbälte på, Jules Keefer.
Gör dig redo för en berättelse som inte kommer att låta dig sova i natt.
Jag minns två Willie Bingham.
En som satt blek av skräck sen domen avkunnats.
Och den andre, efter en serie amputationer.
Den förste har suddats bort av den andres smärtsamma fokus.
Jag var den allra första operationskonsulten.
Tillsatt i enlighet med statens nya linje apropå dödsstraff.
Min uppgift är att se till att god vårdrutin upprätthålls,
så att fångarna inte drabbas mer än vanligt av amputationerna.
-Tänker ni ta av min hand? -Korrekt.
Glöm det!
Ni är faktiskt en mördare.
Hallå! Vakt! Hallå!
Nej, det är inte rättvist!
Visst dödade jag flickan, men jag var inte mig själv!
Det var spriten! Och knarket.
Det drog fram nåt hemskt.
De sa att jag lemlästat henne! Jag skulle aldrig...
-Ingrepp ett är främst symboliskt. -"Symboliskt"?!
Ja, men då är det ju ingen fara, eller hur?!
Jag ska se till att ni inte utsätts för mer smärta än nödvändigt.
Kan de inte göra som man gjorde förut? Bara avrätta mig! Få det gjort?!
Man vill statuera ett exempel - det är er chans till gottgörelse.
Man förväntar sig strafflindring vid det andra eller tredje ingreppet.
"Tredje"?!
Kom, kom.
Täck, tack.
Efterlevande familjemedlemmar avgör hur långt ingreppen ska gå.
Fortsätt.
Ni ska fortsätta.
Så här går det när man begår brott!
Se till att sköta er, ungar! För så här vill ni inte ha det.
Nej...så här vill ni inte ha det!
Markera.
I mars avlägsnades mr Binghams högra arm och vänstra ben.
Fortsätt.
Ni kan fortsätta.
Mr Bingham...
Det känns inget.
Var är min övervakare?
När ingreppen fortsatte
visades mr Bingham upp för allt svårare fall i de statliga skolorna.
Hans händer...
Se till att sköta er.
Om ni inte vill se ut som jag.
SUG PÅ DEN!
Fastän mr Bingham återhämtade sig väl fysiskt sett
såg det allt mörkare ut för honom när det tredje ingreppet närmade sig.
Killarna där uppe är väldigt nöjda med dina framsteg, Willie.
Jag tror inte att familjen vill gå vidare.
Man avlägsnade mr Binghams vänstra arm och högra ben i det tredje ingreppet.
Alla uppdrag har besvärliga delsträckor.
Ibland har jag svårt att se meningen med det hela.
Mördare!
Missfoster!
Spänningen ökar i hela landet.
Protester blossade i dag upp över det många kallar
ett grymt och barbariskt straff.
I centrum för allt detta står 38-årige fången William Bingham
som dömdes för våldtäkt och mord på en skolflicka...
Ser bra ut.
Ni kan fortsätta.
Mr Bingham släppte en njure och en lunga.
Fångars organ står för en liten men stadig inkomst
för privatiserade fängelser.
Syster!
Ja...mr Bingham?
Är det mitt högra ben de tar nu, eller mitt vänstra?
Det är...ert vänstra ben, mr Bingham.
-Vänstra benet. -Vänstra benet.
Fem månader senare gavs order om ett femte ingrepp.
Snälla, gör det inte!
Seså, mr Bingham...det är snart över.
Mr Bingham skulle fråntas Petter-Niklas.
Willie...
Hur är det?
Har du ont?
Willie?
Efter den dagen såg jag honom inte gråta mer.
Inte heller har han talat till mig.
På vägen in till sitt sista ingrepp uppvisade han inga som helst känslor.
De avlägsnade hans öron... hans näsa och tungspets.
Laser avlägsnade all hårväxt.
Nu har vi klarat av alltihop, Willie.
Det var fem år sen.
Mr Binghams rum är det sista på övervåningens sydsida.
Ljuset är alltid på.
Och jag vet att han är där. Ser upp i taket.
Dödstyst.
Förutom den sista veckan i var månad.
Det är då mr Bingham och jag far till högstadieskolor.
Jaha, dög den berättelsen åt dig?
Det är bara lögn, det har inte hänt.
Kolla det på nätet, kräk. Stick nu, jag har stått ut med dig alldeles för länge.
Hallå?
Hej, Rod.
-Vad heter du? -Melissa.
Och snubben som ringde nyss var ett arsel.
Ditt program är jättebra.
Ingen fara, Melissa, jag får med många idioter att göra, det ingår i jobbet.
Nu koncentrerar vi oss på vårt samtal. Har du en kuslig historia att berätta?
Det har jag faktiskt.
Berätta.
Jo...för ett tag sen började min dotter att ta danslektioner.
Min man hade en vän som gav henne lektioner i en riktigt gammal teater.
Jag följde med henne några gånger, och det var ett mörkt och dystert ställe.
I början var dottern glad och trivdes verkligen,
och hon gjorde snabba framsteg.
Men så blev läraren sjuk och dog strax därefter.
Han ersattes av en yngre lärare... men det var bara inte detsamma längre.
Min dotter tappade längtan till
och passionen för danslektionerna.
Och hon sa att det hände underliga saker där.
Som att hon från scenen såg en underlig skugga längst bak i salongen.
Så vi blev riktigt rädda
och sa "nej, du får inte fortsätta där i teatern".
Rod? Hallå, är du kvar?
Ja, jo, jag är här...Marta.
-Ursäkta? -Din berättelse...
Den påminner mig om "Den spanska dansösen" - känner du till henne?
-Det tror jag inte. -Då ska jag berätta för dig.
När jag var 14 år...
...dog mina föräldrar.
Kort därefter kom den för första gången.
Smärtan.
Fruktansvärd.
Och det...
...var bara början.
Men du mår bra nu?
Jo, jag har mått lite illa...
...men det var nog nåt jag åt.
Om det behövs, så kan jag komma och hämta dig inom en halvtimme.
Ingen fara.
Jo...jag skulle hellre vara med dig,
men ibland måste jag jobba kvällar.
Det är lugnt, Luis.
Jag vill inte verka kontrollerande och jag är inte din far...
-Köpte du blommorna? -Ja, bara lugn.
-Vita tusenskönor? -Jag är inte dum.
-Bara försök att ta det lugnt. -Okej.
Jag kom just på att jag kan sova över hos grannen...
Ska du besvära andra nu?!
Du är gammal nog att bo med nån.
Jo.
Ta det lugnt nu, är du snäll.
Och ring mig om det är nåt. Jag blir sen hem.
Sitt inte uppe och vänta på mig, se till att vila.
-Okej. Ses i morgon. -Vi ses i morgon.
Och kom ihåg att jag älskar dig.
Hur mår du? Du ser inte frisk ut.
Det är bra.
Jag vet att du har det kämpigt nu. Vill du prata, så bara säg till.
Nej tack, det har ju redan hänt.
Minns du ditt första uppträdande?
Du var jättenervös, och jag sa: "Bara hoppa in på scenen!"
Det gick jättebra!
Jag måste gå.
Om nåt skrämmer dig, så möt det - dölj det inte.
Då blir det värre.
Jag måste till bussen.
Nej! Snälla, nej!
Marta? Marta?
-Luis! -Marta!
-Du måste komma nu! -Lugna ned dig.
-Det är nån i huset! -Du måste lugna ned dig.
Andas lugnt.
Jag vet inte vad som hänt, men du måste lita på mig.
-Marta. -Vad?
Hör på mig: Öppna dörren.
Va?
Öppna dörren, Marta. Snälla.
Jag skulle aldrig låta dig fara illa.
Jag säger det ju hela tiden: Du är inte en liten flicka längre, du är kvinna.
Så bete dig som en och släpp in mig.
Marta!
Såja, min dotter.
Öppna dörren.
Allt kommer att bli så bra.
Jag älskar dig.
Marta...förlåt mig.
Du vet ju att jag älskar dig mest av allt. Det har jag ju visat, eller hur?
Nej!
Marta...du är inte en liten flicka.
Du är kvinna nu.
De värsta monstren döljer sig under huden på ens nära och kära.
Jag var 16 år sista gången han kom.
Smärtan kom inte tillbaka.
Aldrig mer.
Särskilda pensionärsrabatter och fri buss från utvalda platser!
Ring er resebyrå och res i morgon!
Det blir ert livs äventyr på Bahamas!
Nu har Möbelmästarn släppt sin rea-katalog!
Och den är full av fina erbjudanden för alla rum!
TV-apparater, videor, köksutrustning och Möbelmästarns madrassutförsäljning!
Gratis mugg med alla köp!
I natt, kära lyssnare, är det verkligen otroliga saker i görningen.
Jag får erkänna att jag är lite rädd.
Jag inbillar mig kanske...
Har det nånsin hänt dig?
Jag minns när vi var barn, vi brukade samlas och berätta skräckhistorier.
När kvällen var slut kunde ingen av oss sova.
Fantasins kraft är väldigt farlig.
Men vänta...nu kommer ett nytt samtal.
Hallå?
Hjälp mig. Snälla, hjälp mig!
Snälla, jag behöver hjälp.
Hallå? Vem är det här?
Jag är så rädd... Snälla, snälla - jag behöver hjälp!
Är det här nåt skämt?
Snälla, hjälp mig!
Okej, tjejen, lugna dig. Vad har hänt?
Han vill döda mig!
-Vem då? Vem vill döda dig? -Han vill döda...!
Hallå?
Hallå?!
Oj.
Jag vet inte vad det där var...
Tjejen: Om det där inte var en busringning, och om du hör det här:
Ring 112, okej? De kan hjälpa dig mycket mer och snabbare än jag kan.
Jag vet inte vad du heter, var du bor, ingenting.
Vi måste fortsätta.
Jag väntar på era samtal.
Det har hänt mycket i kväll och vi har hört riktigt bra berättelser.
Det är kanske dags för "Veckans ämne"?
I natt inriktar vi oss på skogar.
Som ni vet omges vi av skog, och här finns många ensliga och dystra ställen.
Har ni nånsin gått vilse i en skog? Har ni sett nåt underligt?
För att få oss i rätt stämning ska jag dra en i sammanhanget idealisk historia.
Huvudpersonen är en jägare...
...som råkar befinna sig mitt ute i skogen.
Han jagade hjort...
Men just den här dagen...
...stötte han på nåt helt annat.
Nåt... han aldrig hade kunnat föreställa sig.
Det här får du inte berätta om för nån, inte förrän jag vet hur vi ska göra, okej?
Jag tar henne till stugan nu och ordnar allt. Jag kommer att bli rik.
Jag kommer att tjäna så mycket pengar. Galet mycket.
Jag funderar på att köra ut med henne till varenda cirkus jag kan...
Jag kommer att bli så jävla rik!
Jägaren blev den jagade.
Och nu fråga jag er där hemma:
Vad tycker ni?
Många av oss tror fortfarande att sjöjungfrur finns,
och att de fortfarande finns ibland oss.
Att de lurar i de djupaste och mörkaste vattnen.
Så var väldigt försiktig nästa gång du tänker ta ett dopp i en sjö.
Nu fortsätter vi med nästa samtal.
Hallå?
Snälla...snälla, hjälp mig.
Okej, ta det lugnt.
Jag vill hjälpa dig, lägg inte på.
Säg vad du heter och vad som hänt.
Jag hinner inte prata. Han tänker döda oss!
Han är helt galen i kväll, snälla hjälp oss!
Okej, lugna dig - ge mig adressen i alla fall så att jag kan ringa polisen!
Vad har du för adress?
Beagle...
Fyra, noll, ett.
Ursäkta, jag uppfattade inte riktigt.
Beagle Avenue...fem, fyra, noll, ett!
Det går ju inte, det är ju adressen hit.
Det är så klart ett skämt!
Ett jäkla skämt, va?!
Snälla!
Hjälp!
Snälla, hjälp mig...
Pappa!
Pappaaa!
Och till Alla Hjärtans...Alla Hjärt...Alla Hjärtans Dag
föreslår man kramdjur eller korgen som Bill fyller
med godis ni valt, blommor eller sidenblommor.
Först till kvarn!
Bill är tillbaka från marknaden och nya varor kommer dagligen.
...när vi kör höst- och vinterrea.
Jag hinner inte prata. Han tänker döda oss!
Han är helt galen i kväll, snälla hjälp oss! Han tänker döda mig!
Nåt av det kusligaste är utan tvivel att nån tar sig in i ens hem.
När nån bryter sig in i ens hem...
...ens hem som är ens borg.
Det var precis vad som hände Lydia,
en ung engelska, kvällen hon kom hem ensam.
Hallå?
Katie?
Lugna dig, det är bara en dröm!
Sluta nu!
Det är här...han kan se dig!
-Det är inget där. -Han står ju där!
Samma sak varenda kväll! Nu har det gått för långt!
Du skrämmer mig! Sluta!
Bakom dig...
Katie?
Hjälpa mig...snälla, hjälp mig!
Pappa!
Beagle...401...
Välkomna till "Nightmare Radio".
Jag heter Rod Wilson...
...och mitt i åskvädret ska vi berätta skräckhistorier.
För skräckhistorier...tar aldrig slut.
Översättning: Henrik Brandendorff